EN NETFLIX-SERIE
23. NOVEMBER 1963
VELKOMMEN TIL NEW MEXICO
LEIETAKERS UNDERSKRIFT UTLEIERS UNDERSKRIFT
2. DESEMBER 1963
GRATULERER MED DAGEN
NORD-DAKOTA
J. BOGDANOWICZ-SYKEHUSET
1. OKTOBER 1989
Nei!
Slutt! Det gjør vondt!
Jeg klarer det ikke!
Du! Opp! Nå!
Du milde skaper. Hva har dere gjort? Tok Viktor en "Carrie" igjen?
Det var ikke vi som gjorde det.
-Harlan? -Ikke…
-Ikke kom nær meg, er du snill. -Jeg vil bare sjekke at det går bra.
Du kan snakke nå.
-Det… -Det er mange ting jeg kan nå.
-Hvem i helvete er skumle bestefar her? -Gutten som Viktor redda i Dallas.
-Ja, for pokker. -Du har rett!
Men fjerna han ikke guttens evner da han gjorde "det"?
-Det holdt vel ikke, da. -Hva gjør han her nå?
Hvem bryr seg? Han redda oss fra Sparrows.
-Sloane. -Gjorde han dette?
Sloane. Går det bra?
Det går fint.
Det går bra.
Sloane… Det går bra.
-Sloane. -Det er en som unnslipper, Luther!
Pokker. Sloane!
-Vent, Harlan! -Hei!
-Nei… Hjelp Luther. -Hva med deg?
-Jeg takler det. Løp. -OK.
For pokker, da. Jeg var jo nettopp her. Hvor lenge var jeg borte?
Bestefarparadokset påvirker tilsynelatende alt sammen.
-Selv steder utenfor tiden. -Er det mulig?
Jeg mista kontrollen på hva som er mulig for lenge siden.
Vi må dra. Jeg sjekker Evighetssentralbordet.
Jeg sjekker Herbs kontor. Den lille kakerlakken overlever alt.
-Ha det. -Vi ses.
-Savner deg allerede. -Det var kleint.
Sloane!
Vent, Sloane.
Sloane?
Herregud.
Sloane?
-Hva gjør du? -Lurte du meg?
Nei. Det hadde jeg aldri gjort.
Det hadde jeg. Slipp ham.
-Går det bra? -Det går fint.
-Kom igjen. -Det går bra, Diego. Slipp henne.
-Hva? Tuller du? -Slipp henne. Hun er skadet.
-Hun er fienden. -Skader du henne, dreper jeg deg.
Skal du drepe meg også, Luther?
Bare la meg få snakke med henne.
OK? Vær så snill.
Stol på meg. Hun skal snakke.
Det går bra.
Du har ikke blitt eldre.
For meg har det bare gått tre dager.
Hvordan fant du meg?
Helt siden den dagen ved innsjøen.
Det oppsto et bånd mellom oss. Jeg værer deg, folk som deg…
-Som oss. -Hvordan føles det?
Som vibrasjoner.
Som en stemmegaffel inni hodet mitt.
Høyere og høyere, jo nærmere en av dere kommer.
Jeg kan stenge det av om jeg konsentrerer meg, men…
Noen ganger glipper det.
Var det det som skjedde nede?
Det fins ikke håp for meg.
Jeg er…
…ikke spesiell, sånn som du er.
Jeg er ikke skapt for denne kraften.
Jeg kan ikke styre den.
Nå er jeg her, OK?
Dette skal jeg ordne opp i.
Hvordan?
-Jeg hørte et rykte om… -Allison.
-…at du sier sannheten. -La henne få lov.
Hvor er kofferten?
Fortell meg det. Hvor er den?
Hvor i helvete er den?
-Jeg vet ikke! -Allison!
Vi etterlot den i deres hus. Den er vår eneste utvei!
Hvor er den?
Nå holder det!
Spør deg hvilken side du står på.
-Kan du komme deg ut? -Gir du meg ordrer?
Kom dere ut, alle sammen! Du lar henne ikke komme ut av syne.
Er det forstått? Dette er ikke over.
Kom igjen.
Pust.
Jeg hørte et rykte…
…om at du var…
…lykkelig.
Viktor.
Du har klipt deg.
Ja.
Går det bra?
Har aldri hatt det bedre.
Hva er i veien?
Sparrows har ikke kofferten. Det har de aldri hatt.
Hva?
-Er du sikker? -Veldig. Hva gjør vi? Hva er neste trekk?
Jeg er lei for det. Jeg kan ikke ta stilling til dette akkurat nå.
-Vi kan snakke mer senere. OK? -Nei, det er ikke OK.
Senere. Vær så snill.
Du ledet oss inn i et blodbad.
Dere var der sammen med meg. Det er like mye deres feil.
-Hvordan da? Du er Nummer Én. -Ja, men jeg er en annen type Nummer Én.
Den dårlige typen. Det var derfor pappa degraderte deg.
Derfor utnevnte han Marcus til Nummer Én. Du kan ikke lede.
Du har ikke det som skal til.
-Marcus ville aldri ha… -Han er borte.
Vet du hva det virkelige problemet er? Du.
Du er en elendig Nummer To, Fei.
Til og med Christopher er enig med meg.
Hva har jeg gått glipp av? Det høres pikant ut.
Pappa. Vi mista Jayme, Alphonso og Sloane.
Da bør vi lete etter dem. Hent jakka mi.
Nei, pappa. Han mener at de er døde.
Det var synd.
Hva skjedde?
Rasshølene fra Umbrella Academy. Du hadde faktisk rett angående dem.
Etter at Marcus forsvant, tok Ben oss med ut for å ta dem.
Det ville ha fungert, hadde de ikke hatt et hemmelig våpen.
En gammel fyr med egne krefter, noe som virkelig er juks.
-Vi hadde ikke nubbekjangs. -Hva vil dere gjøre med det?
Vi må forberede oss på at de kommer for å ta oss.
Det gjør de, med mindre vi lager en plan.
Hva er din neste geniale idé, idéfyren?
Greit. Bli med henne. Som om jeg bryr meg.
Du kan fortsatt snu dette i din favør.
Du skal vaske alt sammen.
Det meste var ikke min feil. Det var han fra førtiårene.
Jeg driter i hvor han vokste opp. Du skal…
Du er bare sint for at du fikk juling av en svevende kube!
Nok nå. Du har husarrest. Hvorfor ler du?
Du var beleilig nok borte da alt dette skjedde.
Jeg snakka med pappa.
Ikke rør deg.
-Spurte du ham om mødrene? -Ja.
-Hva sa han? -At han ikke drepte dem.
-Du tror ham. -Vet ikke. Ikke godt å si.
Sparrows har dopet ham til en som meg.
Er det ikke urovekkende at de doper faren sin?
Skulle ønske vi hadde tenkt på det. Noe annet?
Du vet det bagasjerommet i kjelleren på Akademiet,
der vi sniffa maling?
-Ja, så vidt. -Husker du en blendende lyskule?
Nå holder det.
Som du ba om.
-Hva i helvete er dette? -Straffen din.
Og når du er ferdig her, skal du rengjøre alle rom på Chets liste for å betale. OK?
Og onkel Klaus skal passe på deg.
-Nei! Vær så snill. -Hvorfor kan ikke du?
Jeg må passe på Luther i tilfelle det rabler for Allison igjen.
Dere to har mye til felles.
-Nei. -Som hva da?
-Dere plager meg. -Drit og dra.
-Du er en tufs. -Det hørte jeg.
OK.
OK. Det er bra.
En revne har oppstått i kontinuumet mellom tid og rom. Den sluker alt.
Min kjære Dot, Iris og Josh fra regnskap. Alle er de borte.
Jeg har prøvd alt! Vet ikke hva annet jeg kan gjøre.
Tidslinjen kollapser.
Dette er slutten.
Jeg kunne drept for litt eggerøre nå.
-Dette er større enn tidslinjen, Lila. -Hva er større enn den?
-Hele universet. -Ja.
De savnede hundene, folk… Det er det motsatte av big bang.
Universet utvider seg ikke, men kollapser.
Som et kollapsende rektum.
En merkelig sammenlikning, men ja.
Her. Denne kan gi oss noen svar.
KOMMISJONEN PARADOKSPROTOKOLL
-Hovedmanualen. -Den eneste.
Sånn.
Protokoll. "Skulle bestefarparadokset på usannsynlig vis oppstå,
bør grunnleggeren og andre viktige ansatte…"
"…umiddelbart sendes i beredskapsbunkeren."
-Grunnleggeren. Hvilken grunnlegger? -Jeg vet ikke.
-Vi må finne bunkeren fort. -Fort. Du skylder meg en cola.
Snipp, snapp, snute, du er ute.
-Kan du la være… -Ikke si noe!
OK.
Jeg hater familien din.
Greit nok. Jeg er ikke kjempefan av din akkurat nå heller.
-Var du med på det? -Hva da?
-Å overfalle oss med Supermanns bestefar. -Sloane.
De klarer ikke å avgjøre om de vil ha sopp på pizzaen.
Jeg aner ikke hvem gamlefar er. Han bare dukka opp.
-Forventer du at jeg skal tro det? -Vent nå litt.
Dere angrep oss.
-Jeg prøvde å advare deg. -I siste sekund.
-Dere drepte oss nesten. -Ja, men nei.
Din teite familie har det bra, mens halvparten av min er død.
Drev du bare og…
…brukte meg?
Kom nærmere for å skaffe informasjon?
Tror du virkelig det?
Det er noe du må vite om meg, Sloane.
Jeg har i bunn og grunn ingen venner.
Eller romanser.
Jeg har bare familien min.
Og jeg hadde gjort alt for å beskytte dem,
bortsett fra å forråde deg,
for sånn vil jeg ikke være.
Hvis du lurer meg akkurat nå,
så vinner du.
Men hvis dette…
Hvis dette er ekte,
så må vi stole på hverandre.
For vi er ikke familiene våre.
OK.
Du overså en flekk.
-Og du en i trynet. Jeg klager ikke. -Hør her, kompis.
Det er ingenting sammenliknet med hva jeg måtte utstå på din alder.
En gang måtte jeg vaske klær i seks måneder.
Seks måneder bare for å pantsette en av de teite, uvurderlige tingene fra Mexico.
Men den hadde sin pris, pappa.
-Og prisen var 35 dollar til meth. -Å vaske klær virker ikke så ille.
Det er det, når du vet hva brødrene dine gjør i sokkene sine.
-Havna du ofte i trøbbel på min alder? -I massevis.
Skulking, tyveri, ildspåsettelse.
Mye av det jeg gjorde, var ikke engang ulovlig da.
-Har du hørt om Klaus' lov? -Niks.
Samme det. Det spiller ingen rolle.
Halvparten av tida prøvde jeg bare å gjøre pappa forbanna,
eller Luther, Diego eller Ben.
Opposisjonell atferdsforstyrrelse. Det kaller psykologen min det.
-Fortsett. -Det assosieres med kranglete, aggressiv…
-Irritabelt humør. -Nettopp.
-Asosial… -Ja.
…risikosøkende adferd og impulsivitet.
Ding-dong, hvem er det? Meg.
Jeg har… Jøss!
Det føles så godt å sette et navn på det.
Alt dopet, manipulasjonen, sekten min og…
-Hadde du en sekt? -Det var 60-tallet. Det hadde alle.
Men poenget er at alt det var en reaksjon på faren min
og hans obskønt høye forventninger.
Etter pappa hjemsøkte Ben meg hvor hen jeg gikk.
Hvem er Ben?
Ben er din avdøde onkel, som lever i denne tidslinjen.
Han er død for meg. Spiller ingen rolle. Men hvis jeg tenner på dette rommet…
Ja?
…er det tilfredsstillende?
Jeg vet ikke. Hvis jeg skulle gjøre noe nå,
hvem hadde jeg gjort opprør mot?
Kanskje denne nye tidslinjegreia er en velsignelse i forkledning,
bortsett fra deg, åpenbart.
Men nå kan jeg kanskje få et relativt normalt forhold
til min kalde, følelsesløse far.
Stanley.
-Gi deg. -Nei. Sett den tilbake.
OK. Du tok meg på fersken.
-Alt sammen, er du snill. -Skulle ikke du være en festlig onkel?
Det trodde jeg også.
Kan jeg beholde én ting?
Du kan beholde undertøyet.
Jeg burde komme meg hjem.
Jeg kan ikke la deg gå.
Jeg vil ikke heller, men Jayme og Alphonso fortjener en skikkelig begravelse.
Nei. Jeg mener… Jeg kan ikke la deg dra.
Du er et gissel.
Akkurat, ja. Det.
Familien tror alt jeg er forræder. Jeg…
-Det skjønner jeg. -Bra.
Familien min planlegger nok hevn.
Da får vi bare gå tilbake til å slåss helt til alle er døde, da.
Vi kan få avsluttet dette og likevel være sammen.
Hvordan?
Du må bli her fram til jeg har funnet ut av ting.
Søsteren din kalte deg Viktor. Skal jeg kalle deg det?
Det vil jeg gjerne.
Du vet, moren din er
en stor del av den jeg er.
Hun var den første som virkelig så meg.
Det er greit hvis du vil spørre om henne.
Hatet Sissy meg for det jeg gjorde mot deg?
Hun sa at du reddet livet hennes.
Hadde hun et godt liv?
Det var ikke lett. Ikke med meg der.
Men nå er hun fri på en måte hun aldri var på gården.
Hun sluttet aldri å tenke på deg,
og ga aldri opp håpet om at du skulle komme tilbake en dag.
Hvorfor forlot du oss?
Jeg trengte deg.
Vi mente at det var tryggest om du ikke var med meg.
Men jeg skulle ønske at jeg ble.
Jeg burde ha blitt.
Møte på biljardrommet.
Bare for familien.
Bli her. Jeg er straks tilbake.
Ja!
Raskere!
-Unna vei! -Ja!
-Gi meg nøkkelen til dette rommet. -La meg sjekke.
DEN HVITE BUFFALO-SUITEN
Nei. Dette rommet er ikke på lista. Jeg rengjør ingen rom som ikke er der.
Hvit bøffel.
-Kan dirke, men Diego tok springkniven. -Pass deg.
En gang måtte jeg dirke opp en lås med tennene, delvis slått ut av sovemedisin.
Det var litt av en kveld. Hold vakt for meg, grønnskolling.
Greit.
Du mener alvor?
Vi bruker Sloane som oljegren.
Lar henne gå som en forsoningsgest, sammen med likene av Jayme og Alphonso.
Jeg kan overbevise familien om at gamlefar ikke hadde noe med dere å gjøre.
Vil du la henne gå etter at hun angrep?
Jeg? Jeg mistet to søsken pga. dere og drapstrollet.
-Igjen. Harlan tilhører ikke oss. -Han gjør jo på en måte det.
Han prøvde å beskytte meg.
Dette fungerer bare om jeg kan overbevise dem om at han ikke er med dere. Er han?
Harlan redda oss. Han kan bli her så lenge han vil.
Han kan jo ta din seng, siden du går til sengs med fienden.
-Pass deg. -Gi dere.
-En alliert på innsiden kan hjelpe oss nå. -Ikke sant?
Hvordan vet vi at vi kan stole på Tyngdekraft-Barbie?
-Jeg stoler på henne. -Og e-poster fra en nigeriansk prins.
Tunde var ikke prins, men konge, og han ble uriktig avsatt.
OK.
-Ta de ryktegreiene igjen. -Kom igjen. Jeg skjuler ingenting.
Jeg gjør det som må til.
Gjør hva du vil, Luther. Opp til deg. Jeg har større ting å ta meg av.
Vent, Allison.
Dette er bare byråkratisk pisspreik.
Det er ingen tydelige direktiver om kriseledelse her.
Jeg burde ikke vært her. Jeg var ute.
Jeg var ferdig. Men her er jeg, trukket rett inn i kaoset igjen.
Hvorfor kommer jeg meg ikke unna dette møkkastedet?
Du elsker det.
Min feil.
Innrøm det. Apokalypseproblem er det eneste som får pulsen din opp.
Jeg vet ikke hvorfor folk sier det. Jeg liker ikke kaos.
Jeg vil ikke ha uorden. Jeg…
-Jeg vil slutte å jobbe. -Særlig.
Et vanlig liv med matvarer og skatt? Du hadde kjedet deg i hjel.
Du er ikke akkurat skapt for det lykkelige hverdagslivet heller.
Selvsagt er jeg ikke det. Takk og lov!
Kanskje det er noe med tonen din.
Jeg vet ikke. Du kan jobbe med måten du snakker på.
Den er veldig… irriterende.
Jeg sier bare at det er noe du kan jobbe med framover.
-Hvorfor smiler du, din dass? -På grunn av den.
Du kunne ha sagt det først.
BEREDSKAPSBUNKER
Når du ville invitere på en drink, tenkte jeg på noe sterkere.
Respekter slushen.
Sjekk hanskerommet.
Takk og lov.
Du er mye mer festlig nå.
Hva behager?
Som kjefter på Luther og smelter Sloanes hjerne.
Du er alltid den snille av oss.
Du vet, hvis man skal rangere oss etter Umbrella-skalaen.
Jeg ble sittende fast i fortida uten Claire,
så forlot jeg Ray og trodde at hun venta på meg i framtida,
bare for å finne ut at hun ikke fins i nåtida. Det kan gjøre sitt.
Herregud.
-Vil du snakke om det? -Nei.
Gi deg, da.
Du vet at jeg er en god psykolog.
-De kaller meg dr. Fuego. -Ingen kaller deg det.
De burde det, da. Det høres heftig ut.
Jeg har aldri følt meg så hjelpeløs.
Du er vakker.
Selv etter at stemmen min kom tilbake
visste jeg hva det kostet å si ifra, si meningen sin.
Aldri mer bakdører!
Kom dere ut!
Å leve med en konstant trussel
om at du eller en du var glad i kunne forsvinne, eller…
…bli offer for en grusom forbrytelse.
-Og så kunne du ikke gjøre noe. -Det henger igjen, ikke sant?
Ja.
Jeg vet at vi satt fast i Dallas. Jeg bare…
Jeg tror ikke alle de andre forstår hvordan det var for meg. Sant?
Ja.
Men nå er vi her.
-Vi kom oss tilbake. -Ja, og til hva da?
Ray og Claire var de to tingene som holdt meg samlet. Nå er de borte. Jeg…
Jeg er så sint. Vet ikke hvor jeg skal få utløp for alt.
Husker du borgervaktgreiene mine?
Ja. Billig-Batman.
Din luring.
Dere kan le, men det der hjalp meg.
Å sparke rasshøl i rasshølene deres er som terapi, bare for kule folk.
Skulle ønske jeg hadde noen å slå.
Tilbringer du nok tid i byen, lærer du en del ting.
Folk der inne
hater folk som oss.
Vi kan gå inn.
Ta noe å drikke, se om de ypper.
Så sørger vi for at vi avslutter det.
Eller så kan vi bare kjøre hjem.
Ja.
Jeg kunne trengt noe mer å drikke.
-Nå er vi her. Nå kan vi sette punktum. -Nei.
Vi vil ha gamlingen også.
-Hva gjør du? -Du ville ha en plan. Her.
En dum plan.
-Han er ikke med. -Nå, så.
De samarbeider ikke med ham, hadde ikke noe med…
Da kan de vel finne ham og overlevere ham. Det er enkelt.
Gi oss mannen som drepte søsknene våre, så er alt over.
Hvis ikke…
Unnskyld meg.
-Du er unnskyldt. -Beredskapsbunker.
ADGANG KUN MED TILLATELSE
-Vi er ferdig. -Ingen adgang.
Pokker.
Herregud. Du svetter som en tvilsom reke på is. Hva er galt?
Adgang godkjent.
Du er vel viktig personell.
Det er ham, ikke sant?
Grunnleggeren.
Ser ut som kjøtt på boks. Jeg forventa mer mann og mindre…
…boks.
Det kan ikke stemme.
Hva er galt?
Det er meg.
Aldri i livet.
Du har klaga på Kommisjonen hele tida, og så var det du som grunnla den.
Typisk.
Hvis jeg gjorde det, så husker jeg det ikke.
Du trodde at du var uavhengig,
men så tilhører du helt og holdent selskapet.
Jeg mener…
Du får ikke puste uten disse greiene.
Det er noe som ikke stemmer.
Jeg har ikke paradoksal psykose.
Jeg kjente det der ute, men her inne…
Ingenting.
Vi var vel aldri så smarte, var vi vel?
Beredskapsbunkeren er
paradoks-sikker.
Jeg bygde den som et panikkrom
i tilfellet tidskontinuumet kollapset.
I dette rommet
kan alle permutasjoner av deg eksistere.
Du må være her på grunn av
Kugelblitz.
Er det som en osteblings?
Det er tysk. "Lyskule."
Et ekstra sært svart hull.
Typen som kan suge opp hele tidslinjer.
Bingo.
Så… Hvordan fikser vi det?
Det går ikke.
Hvis du har skapt alt dette, må du ha skapt en løsning.
Alt som blir igjen, er…
…glemselen.
Glemselen?
Hva mener du?
Det er dette du har i vente.
Hør på meg, din dritt. Jeg har brukt 20 dager på å løpe rundt
og redde verden fra apokalypser,
bare for så å fortsette å prøve å redde verden.
Nå sitter jeg fast i en pubertal kropp, full av hormoner,
og det eneste jeg vil, er å kjøpe meg en Corvette Stingray 70-modell.
-Vær snill med ham. -Dette er mellom meg og meg selv, Lila.
Hold deg utenfor. Takk.
Kugelblitz er ikke en liten lekkasje
vi enkelt kan reparere ved å tette noen små knappenålshull.
Det er en enorm søppelkvern som kverner opp universet
og fortærer alt sammen.
Du må fortelle meg hvordan man stopper det!
Uansett hva du gjør…
…må du ikke redde verden.
Hva mener du med å ikke redde… Fem!
Hvordan fikser jeg det?
Han er død, Fem.
-Kan jeg få være alene? -Dere to bør ikke være alene sammen.
Jeg trenger å være alene, Lila.
Fy faen.
Hva er dette?
Sånn.
Det er som hentet ut av Indiana Jones.
Jøss! En pachinko-maskin!
Se her, da.
Hva er dette?
Dette er så kult.
-Jeg adopterte dem framfor dere. -Pappa!
Jeg er ikke faren din, unge mann. Ikke nå lenger.
Hva er dette?
Så kul den var.
Skynd deg, Stan. Må snakke med en fyr om en bøffel…
Pokker.
Nei.
Onkel Klaus!
Viktor?
LOKAL SLAKTERS DØDSFALL FORTSATT EN GÅTE
FEMS MOR?
LUTHERS MOR?
ALLISONS MOR?
KLAUS' MOR?
ETTERFORSKNING AV MYSTISK DØDSFALL
VIKTORS MOR?
Du må bli på rommet ditt, Harlan.
Hva er i veien?
Hvorfor har du disse?
Hvorfor?
Kjenner du dem?
Var det du?
Drepte du mødrene våre?
Forårsaket du alt dette?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen